Chicago, er dere klare?
Festtroll, er dere klare?
Mine damer og herrer, ta vel imot
Iliza!
Chicago!
Takk!
Takk for at jeg får være her. Jeg vil diskutere noe med dere.
Det fins to måter å være fyllesyk på.
Den der du våkner neste morgen
og tenker: "Hva? Rørte jeg penisen hans utenpå buksa hans?
Det er greit, jeg er frekk." Og så...
...er det den der uansett hva som skjedde kvelden før
så var det ikke engang din skyld.
Fordi du var ikke mentalt tilstede for noe av det.
For det var ikke du som var ansvarlig.
Det var festtrollet ditt!
Festtrollet ditt sover bakerst i hjernen din.
For dere som ikke har sett meg før, så sover hun bakerst i hjernen din.
Og hun venter... oppå en haug med filler...
Og angrer... og gamle Tiger Beat-blader.
Hun venter!
På den perfekte sjansen.
Hun er bak der i hjernen din,
og sover trollsøvnen sin, bare...
Channing Tatum, smørklatt.
Og hun vil våkne...
Når hun hører deg si...
"Jeg kan vel bli med ut og ta én drink."
"Jeg skal bare ta én drink, for jeg må opp tidlig i morgen."
Spis det smørbrødet du fant i søpla og tekst eksen at du elsker ham
og så slå av mobilen!
Og bare for å si det, så har festtrollet ditt null straffeskyld.
Hun er ikke der neste morgen.
"Herregud, går det bra? Trenger du Pedialyte?"
Nei! Hun driter fullstendig i deg.
Hun bare fordufter klokka 3 på natta
når du er dritings i baksetet på en Uber.
Du klarte å krype inn i denne bilen.
Kveldens største prestasjon er at du ikke døde.
Vi har alle opplevd det øyeblikket.
Alle som har vært ute og drukket, og det er bråkete,
skrik og skrål, dansing, du stjal en ambulanse, en vanvittig kveld.
Vi har alle hatt det øyeblikket med ensom beruset sinnsro,
når du setter deg i baksetet og du lukker døren,
og for første gang den kvelden er det stille.
Og du tenker: "Herregud, jeg overlevde."
Etterfulgt av: "Jeg må spy."
Og bilen kjører, og du bare: "Å, faen!"
Du prøver å holde igjen.
Du ruller ned vinduet. "For mye luft!"
Du ruller opp vinduet. "For mye meg!"
Du åpner vinduet litt. "Nei!"
Spyet er på vei opp. Det er rett der, som A1 Steak Sauce, det treffer her.
Du prøver å distrahere deg selv.
Du hører på radioen.
For aller første gang lytter du ordentlig på teksten til en Pitbull-låt.
Du bare...
"Uno, dos, tres..." Vi har skjønt det!
Festtrollet elsker det. Hun har hodet ut av vinduet...
Og du vet det er festtrollet som tok deg
ut ifra måten du våkner dagen derpå.
Om du våkner. Om du våkner, Chicago.
Når festtrollet tar deg, våkner du på sofaen din.
Senger er til de som får napp. Du våkner opp på sofaen.
Har du besvimt på en pute som var så hard,
at du får et putearr ned siden av fjeset?
Og så våkner du, uten å ane hvor du er eller har vært.
Håndleddet er som et skittent lappeteppe av klubbstempler.
Å sette sammen brikkene fra kvelden er som plottet til Memento.
Ingen anelse.
Du sjekker Instagram, det er en uklar mengde bilder
du tok av trynet ditt fra denne vinkelen.
Det er jeg og tre jenter på en do i East LA: "Squad goals."
Hvem faen er de?
Vet ikke, men jeg tror jeg er med i gjengen nå.
Ingen anelse om hva du gjorde kvelden før.
Du vet når festtrollet tar deg etter hvor mye du sover.
Jeg sov i 15 timer her om dagen.
Jeg sov så lenge at musklene mine forvitret.
Jeg ble faen meg til stein.
Har du sovna med hele kroppsvekten på hendene dine...?
Null blod inn, null blod ut. Hendene er bare lilla, opphovna luffer.
Jeg sov så lenge at jeg nesten døde.
Det var et øyeblikk rundt klokka 16,
der sjelen min bare: "Skal jeg bare stikke?"
Det er forskjellige typer fyll.
Noen tror de blir smartere, noen har lyst til å prate.
Det latinske ordtaket in vino veritas betyr "i vinen er det sannhet,"
Derfor blir jenter alltid sånn i fylla:
"Kan jeg fortelle en hemmelighet?
Jeg har ingen hals."
Jeg gjør ikke så mye dumt i fylla,
men jeg uroer meg når jeg gjør dumme ting,
fordi i min vennegjeng, er jeg alfahunnen.
Jeg bestemmer hva vi gjør. Åpenbart.
Jeg velger restaurantene og barene, mest fordi ingen bryr seg,
men jeg tar valgene.
Og det som uroer meg er at om jeg gjør dumme ting i fylla,
hva slags håp har da sauene jeg leder...
...om det er eksempelet jeg gir?
Dette er historien om en sånn natt.
Vi var på byen forleden kveld og vi var dritings.
Så fulle at vi ikke kunne lese engang.
Og så skjønner man at det er fordi man er i Chinatown.
Man vet at man er dritings når man er i Chinatown og kan lese.
Eldgamle hemmeligheter, ikke så skjulte. Så...
Vi er fulle og går gjennom Chinatown, og går inn på en bar.
Jeg vil ikke si "klubb", for jeg er 33,
men det var dansegulv, DJ, og jeg hadde på kroppsglitter.
Du lurer sikkert: "Hvorfor hadde du på kroppsglitter?"
Det skal jeg si, Chicago.
Fordi daten min var sen da han skulle hente meg. Herrer!
Dere må vite dette om kvinner.
Når vi gjør oss klare, har vi en liste over ting vi gjør
for å nå vårt mest attraktive nivå.
Det fins et toppunkt, nei, en tind av skjønnhet
som kvinner når idet de gjør seg klare.
Og hvert minutt dere er forsinket
er et minutt vi bruker på betvile oss selv,
kødde med sminken vår, og vi blir gradvis styggere...
...ettersom tiden går.
En gang daten min var en time sen, vokste det ut en hale på meg.
Denne var 30 minutter for sen, gudskjelov.
Han kommer inn, jeg er på bakken, med sminkesplinter overalt.
Jeg har en Wet N Wild lipgloss-stav. "Jeg er en pen pike!"
"Redd deg selv."
Men det som skjer er, vi har tid,
så vi begynner å legge til ting, og tvile på oss selv.
Det var da jeg fant glitteret.
"Han er ikke her. Hva er dette?"
Det var egentlig ikke kroppsglitter, det var hobbyglitter.
"Jeg tar det på ansiktet, det blir lekkert."
Har du noensinne følt at du kan få noe til å fungere?
Har du følt at fordi du ikke er horete,
så kan du få en horete ting til å fungere?
"Jeg kan gå med nettingstrømper, jeg gikk på Stanford."
Som om det er greit.
Det var det jeg tenkte om glitteret. "Jeg bruker bare en stilig mengde.
Jeg tar bare på bittelitt."
Vet dere hva kroppsglitter ser ut som på nært hold? Øyekatarr.
"Jeg tar på litt." Fem minutter senere: "Kanskje bare markere orbitalranden.
Sånn at når vi danser,
vil lyset treffe det og det blir: 'Anime!'
Fortsett. Fortsett."
Fem minutter til: "Kanskje jeg drar det ned hit
og markerer kjevebenet for å vise at jeg stammer fra god tyggeavstamming."
Fem minutter senere: Glitrefisk! Så nå...
...ser jeg ut som en forbanna veibluss og vi er ute blant folk. Så...
Vi går på bar og en av de vanskelige delene ved å være kvinne,
bortsett fra alt, er at...
Det er veldig vanskelig.
Det er at du stadig kjemper med deg selv.
I det lange løp, slåss vi mot vekten, hårfargen, rynkene våre.
Fra minutt til minutt, er det bare en justering av håret, BH-en,
undertøyet, sminken, barten, flett den, perl den, sett den.
Du driver alltid med noe.
For om noe ikke stemmer, så er hele kvelden ødelagt, Scott.
En gang forlot jeg huset uten maskara på.
Jeg foretok en u-sving i en firefelts motorvei. "Nei!
De vil kunne se det hvite i øynene mine!"
Alt må være perfekt. Og gutter, det er utmattende.
Det er utmattende å være jente.
Vet dere at, morsomt vitenskapsfaktum jeg fant på,
kvinner får fire minutter hver natt,
fire minutter hver natt der hjernen sender en beskjed til kroppen:
"Alt er ok, slutt å kødde med det."
Fire minutter der hjernen sender en melding til kroppen din:
"Homeostase oppnådd." Du bare...
Og resten av tiden er det bare kaos!
Alt må være perfekt. Så vi går inn på baren, og min første tanke...
"Jeg må fikse liplineren min nå!"
Jeg bruker ikke ofte lipliner,
men i det øyeblikket, betød det alt.
Der og da trodde jeg at å fikse liplineren
var det eneste som sto mellom meg og evig lykke.
Jeg måtte ta en liner, finne min liner og line mine chola-lepper, ok?
Det var det jeg måtte gjøre.
Glad for at det fikk en respons. I North Carolina: ingenting.
Måtte fikse liplineren, akkurat der og da.
For mennene i rommet,
dere forstår ikke hvor viktig det føltes
å måtte fikse liplineren min.
Det eneste jeg kan sammenligne det med i mannskultur er...
Når dere føler dere må justere ballene.
Like viktig.
Som vi har sett, dessverre.
Når dere føler at det må skje, må det skje nå! Kjør på!
Foran barn, på julaften, i familieportrettet, leker med pikken.
Leker med pikken blant folk
Det er et penis-puslespill og jeg løser det nå.
Maksimal komfort for enhver pris
Dette er min rett. Nancy, slutt å klage.
Så...
Så mange menn må justere nå. "Jeg skal ikke gjøre det!"
Jeg tror det var det Elvis gjorde.
Jeg skjønner det nå.
Trengte lineren min. Nå forstår dere at jeg trengte den, gutter?
Den forbannede lineren. Som betyr at jeg måtte finne den i vesken min.
Men jeg hadde en stor veske.
Kvinner bruker en veldig spesifikk metode når de skal lete etter noe
i en stor veske.
Hva gjør de? De tar en søkeklo...
...og styrter den nedi.
Aldri bryt øyekontakt med byttet, jeg mener daten din.
Merk at jeg ikke har blunket, Chicago. Engasjement.
Den konstante øyekontakten skal vise at
jeg kan multitaske og snakke. Jeg blir en flott partner. Gift deg med meg.
Men for resten av verden,
ser det ut som om du bryter med en veldig liten abbor.
Er du proff, fortsetter du samtalen. Har fortsatt ikke blunket.
Er du proff, fortsetter du samtalen.
"Jeg hører deg. Fortsett å snakke. Jeg kan lete og lytte.
Si FanDuel en gang til, din jævel. Jeg lytter."
Du kødder rundt inni der. Men som kvinne
må du hanskes med helvetes sjuende nivå,
også kjent som veskebunnen.
Det er en kirkegård av lemlestede penner, det er mynter der.
Hvorfor er det alltid en most Nature's Valley-müslistykke der?
Du stikker hånda nedi, og får havregryn mellom neglene.
Du bare, "Au!"
Graver rundt. En gymlås, en mobillader, en concealer uten lokk.
Hvorfor kan vi ikke lage dem med lokk som ikke knekker av?
For du stikker hånda nedi der,
og kommer opp med en kremete finger. "Nei!"
Men den var dyr, så du bare: "Nei!"
Så nå ser du utrolig ut. Fortsett å lete.
Paperbiter. En sokk. Tampong uten emballasjen.
Kanskje jeg beholder den. Nei, da blir jeg syk.
Uten emballasje? Kast den.
"Jeg skal bare..." Ikke blås på den og...
Da får du dysenteri, du overlever aldri the Oregon Trail.
Sju-åtte sekunder senere, og jeg finner ikke liplineren min.
Sju-åtte sekunder, i jenteår er det en evighet.
Jeg finner ikke liplineren min. Hva er logisk å gjøre da?
Kanskje bruke den andre hånden i jakten. Til hjelp i utgravingen.
Kanskje bruke en mobilenhet for å belyse situasjonen.
Ikke jeg! Jeg falt til knærne på dansegulvet,
dumpet veskens innhold og begynte å lete
som da Helen Keller lærte å stave vann.
Jenter, hvis dere vil la folk rundt dere vite
at dere ikke er på samme mentale nivå som dem...
En flott måte å gjøre det på er å dumpe personlige eiendeler
utover et fellesområde, fordi det lar andre bargjester vite:
"Jeg driter i alt!"
"Hvor er den?"
Dette kroppsspråket,
dette vill-vaskebjørn-aktige kroppsspråket...
...var nok til å varsle dørvakten.
En dørvakt på en populær nattklubb har mye å hanskes med.
Men han syntes min "heks over en gryte"-oppførsel...
...var så truende at han forlot sin post, med lommelykt i hånda,
og gikk bort til meg.
Han var en svær fyr. Han var over to meter høy, svart, kjekk.
Jeg måtte si han var kjekk.
Fordi jeg sa at han var svart.
Sånn er den dårlig skjulte politiske korrektheten i landet vårt,
at om en nevner noens hudfarge, utenom hvit,
må du gi dem en utmerkelse, fortjent eller ei,
for å bevise at man ikke er rasist, når jeg ikke var rasist.
Jeg ga dere en nøyaktig beskrivelse av hendelsene.
Jeg så jo ikke fjeset hans! Kisen lyste en lommelykt i øyet mitt!
Jeg kan si dette: Svart, hvit eller annet, han kunne ikke vært sexy.
Han er to meter høy. De ser rare ut etter en viss høyde, greit?
Strukturelt så blir det rart. Ok.
Jeg tar ikke feil. #JegTarIkkeFeil
Det er sant.
Det fins ingen sexy kjemper.
Så han Shrek-er bort til meg...
Jeg føler ham der, ser lyskulen, og hører stemmen hans.
Og han spør: "Er alt bra her?"
"Fy faen, nei, alt er ikke bra her. Jeg er på gulvet."
Jeg eksisterer ikke på dette nivået.
Noe morsomt om det å være på gulvet.
Som voksen, når man velger å befinne seg her, mister man all troverdighet.
Ingen vil høre fra en på gulvet.
Hvis du må strekke opp nakken for å forklare deg, er du kjørt, greit?
Tror dere meg ikke?
Har du hørt livshistorien til en som sitter på fortauet? Nei.
Fordi de satt på et forpult fortau og du ville ikke snakke med dem.
De var nok fulle, eller ruset på metamfetamin
eller var en dritsur brudepike som bare ventet på at seremonien skulle ta slutt.
Men jeg er på gulvet og er nervøs fordi det er en autoritetsfigur
og i hodet mitt tenker jeg, "Å, faen, jeg havner i barfengsel.
Tenk om de tar vinkelhælene mine?"
Men jeg var full og tenkte:
"Det går bra. Forklar hva du driver med.
Gjør alt for å virke intelligent."
Men det som kom ut av munnen min var: "Jeg må finne liplineren min!"
Det jeg føler at han forsto, nei, respekterte, nei...
Knegg.
...aksepterte, var ikke at jeg måtte finne liplineren min.
Det jeg føler at han forsto var den store mengden hvit-pike-galskap...
...som syntes fra bak øyet mitt.
For han ga det internasjonale verbale tegnet for:
"Jeg respekterer deg og frykter deg, jeg trekker meg unna..."
"Greit, det." Og så bare gikk han.
Jeg fant aldri liplineren. Den var i den andre vesken.
Jeg likte ikke den opplevelsen. Å være på gulvet.
Det var en svært spesifikk grunn til det.
Som kvinne trenger jeg ikke å bli minnet på
hvor sårbare kvinner er i dagliglivet.
Gulvet er et sårbart sted å være. Trengte ikke påminnelsen.
Kvinner i vårt samfunn er sårbare
fordi vi ikke er like fysisk sterke som menn.
Det er sakens rot, roten til undertrykkelsen.
Til krigsdeltagere gjennom historien.
En side var sterkere, de fikk bestemme reglene.
Tror dere virkelig at hvis kvinner var fysisk sterkere enn menn
at vi hadde ventet på retten til å stemme?
Det er 1910, en muskuløs husmor løfter vekter i garasjen sin.
Hun har en blandeflaske med hestetestosteron og kreatin.
Den lille mannen hennes kommer inn: "Du får ikke stemme."
Hun hadde bare...
"Unna vei, Jedediah.
Mamma skal til stemmeurnene."
Det er fysisk styrke, det er sakens rot.
Fysisk styrke. De prøver å blidgjøre kvinner.
De prøver å fortelle oss at vi er sterke på andre måter.
Men ingen som er like viktige som fysisk. "Du er kvinne, så...mentalt sterk.
Mentalt sterk. Du holder ut med ham hele dagen."
Mentalt sterk? Hva skal jeg med det?
Mentalt sterk. Hva skal jeg gjøre mot en voldtektsmann? Matte?
Det er fysisk styrke.
Fysisk styrke er det man trenger når man skal beskytte seg selv
og kvinner er bare fysisk supersterke når det gjelder to ting.
Den første er ny og det er CrossFit, som...
Det holder nå, forresten. Det er en sekt. Ok?
Det er sinnssykt. Det er sånn...
Scientologi, CrossFit, folk uten cøliaki som ikke spiser gluten.
Det er en sekt, ok? Det holder nå.
"Jeg kan løfte 270 kilo." Kult. Hvilken Starbucks jobber du på...
Beskytt en landsby. Meld deg til tjeneste.
Hva gjør du med alle de musklene, alt det hestekjøttet?
Treningsøktene de driver med, det er bare på liksom, ok?
Push-ups, sit-ups, pull-ups, standard militærtrening,
dette kan brukes i dagliglivet.
Men de får en seksbarnsfar til å velte et monstertruck-dekk?
Hvorfor? Når må man gjøre det? Når får man bruk for det?
Hvilken post-apokalyptisk gorilla-lekepark...
...vil du befinne deg i?
Vi kan gi deg en tom koffert å kaste rundt buret ditt, Peaches.
Og taugreia. Det fins andre måter å styrke brystmusklene på.
Menn har gjort det i århundrer.
Men der må du bruke et tau. Når får du bruk for det?
"Timmy sitter fast på brygga under båttau!" "Jeg tar meg av det!"
Den eneste gangen kvinner er naturlig, usedvanlig, fysisk sterke
er når det gjelder barnefødsler. Og det er utrolig.
Hadde vært utrolig om det bare var menn med skingrende stemmer.
Det er en utrolig mengde overmenneskelig styrke
som kvinner bare får bruke når de føder barn.
Du får bare brukt den overmenneskelige styrken en-to ganger i året,
men den andre babyen blir veldig liten. Kun da.
Det er en uproporsjonert mengde styrke. Naturen drar en grusom spøk.
Vet du hvor mange kilo trykk per kvadratcentimeter fitte det tar
for å føde barn?
Vi bruker ikke hendene engang!
Man fordøyer en geit som en pytonslange.
"Kom deg ut derfra!"
De bruker tøffhet, raseri og morskjærlighet, men...
"Sparta!" Står på noe jævlig.
Du klarer det med kroppen,
Men resten av året er det hardt å ikke ta push-ups på knærne.
Det virker urettferdig.
Vi er bare usedvanlig sterke når det gjelder barn.
Vi har noe som heter mammabjørn-styrke.
Det betyr at når ditt barn er i fare...
Andre sine barn: "Beklager, junior", men ditt barn...
"Løft pianoet av beina selv, jeg er ikke mammaen din."
Når ditt barn er i fare, i det øyeblikket, med adrenalin,
får du unaturlig styrke og redder babyen.
Så hvis ditt barn sitter fast under en bil,
klarer du å velte den Buicken som en orangutang, uten problemer.
Men er du alene ute en lørdagskveld, og en gærning løper mot deg,
hvordan skal du forsvare deg? "Nei, to pluss to er fire."
Vi er millennials, vi hadde brukt mobilkalkulatoren.
Det er derfor seksuell trakassering er en stor greie.
Det har mindre å gjøre med den ekle greia
en mann føler han har rett til å rope til deg
fra en van eller lastebil. Aldri fra en Civic av en eller annen grunn.
For de jentene som ikke vet det, så kan du gå med hva du vil.
Det gir ikke noen retten til å behandle deg som et dyr.
Du gå med hva du vil. Du kan rundt naken.
Du havner i fengsel, men du kan gjøre hva du vil.
Det har mindre å gjøre med hva en mann roper...
Ingen vil si dette, men jeg skal.
Det har å gjøre med den underliggende tankegangen
at hvis en mann ønsket å gjennomføre det, så kunne han det.
Alle jenter vet hvordan det er.
En fyr roper noe ekkelt, og fordi du er sterk, roper du tilbake.
Han bare: "Fine pupper." "Dra til helvete!"
Fulgt av: "Hva om han dreper meg?" Man har det øyeblikket.
Du håper at du bjeffet høyt nok
til at du ikke må bite fra deg.
Å bli seksuelt trakassert er det verste.
Beklager, la meg omformulere det.
Å bli seksuelt trakassert av en stygg fyr er det verste.
Er han sexy, er det bare flørting.
Ingen har noensinne sagt: "Kom deg vekk, din modell!"
Det handler også om en ubesvart, uinvitert seksuell energi.
Og kvinner er veldig klare over det. De føler det på seg når de blir sett på
av en de synes er tiltrekkende. Det er det beste.
Går du forbi kjekke gutter, tenker du:
"Håper de ser på rumpa mi. Jeg liker den lille bakparten min."
Men nå du går forbi stygge fyrer, tenker du:
"Ikke se på rumpa mi."
Trakasserer noen deg, er det deres energi på deg.
Det føles som om du blir skutt med en pikkpistol.
"Jeg elsker å være en selvstendig kvinne." "Fine pupper!"
Han fikk en gratis ståpikk.
Kvinner må tenke på sånt. Det er hardt å være jente.
Jeg har ikke vært gutt på lenge, men det er vanskelig.
Vi tviler hele tiden på oss selv,
og hører hele tiden at det vi føler og sånn vi ser ut, er feil.
Vi sier det til småpiker og vi glemmer det aldri.
Se på en mann og en kvinne på shopping.
Ingenting vil passe, for mote er fienden.
Men ingenting vil passe kvinnen av negative grunner
og ingenting vil passe mannen av positive grunner.
For kvinnen: "Ingenting passer, armene er tjukke, lårene er store,
Jeg hater kroppen min." En gjennomsnittlig mann på shopping,
av gjennomsnittlig størrelse, 180 cm, 77 kilo,
"Jeg kan ikke kjøpe klær for skuldrene mine er så unormalt brede.
Jeg er så høy at overkroppen vinkles ned mot livet som på Adonis.
Pikken er så tykk, jeg kan bare gå med JNCOs.
Det er vanskelig for meg."
Dette er gode ting.
Kvinner hører at de må endre seg. Menn kan være seg selv.
Derfor fins det stereotyper, for eksempel av bestefar.
"Jeg sitter i stolen min, drikker øl, har fjernkontrollen.
Jeg kjempet i Korea, ikke snakk med meg. "Jeg flytter meg ikke, flytt deg, du!"
Kvinner er jo ikke sånn. Hva gjør kvinner? "Jeg går på kurs."
Elsker kurs.
"Jeg lærer mer om Cheryl."
"Jeg møter Cindy for første gang."
Det er to kvinner i monologen. Jeg er to forskjellige kvinner.
"Jeg lærer å puste. Jeg forstår meg selv. Jeg lager boksemat.
Jeg legger rødbeter på boks.
Jeg bor midt i byen. Jeg ville bare føle en forbindelse.
Jeg legger min egen dritt på boks. Jeg tar det, legger det inn der,
lar det stivne, lager smykker, selger det på Etsy. Lommepenger.
Jeg lærer om meg selv. Jeg lærer å puste.
Jeg klipper mitt eget hår.
Jeg lærer å lage min egen te, legger håret i teen, drikker håret mitt."
Forandring. Vi vil alltid forandre oss litt, ikke sant?
Gå litt ned i vekt. Uansett hvordan kroppen din ser ut.
"Jeg vil bare gå ned tre kilo."
Vi tror at det er svaret. "Vil bare ned tre kilo."
"Vil bare ned tre kilo før lunsj."
"Så jeg kan spise mer lunsj."
For vi tror det å være tynn er svaret.
Men det er ikke nok å være tynn, er det vel?
Du må være den tynneste blant vennene dine,
som du hater.
Se på Instagram-bilder av mer enn fire kvinner samlet.
Det er en jævla poseringskonkurranse.
Menn bryr seg ikke. Snur seg som gorillaer midt i måltidet.
"Ta bilder, jeg bryr meg ikke. Helvetes..."
Jenter er som Mr. Universe: "Still dere på rekke, for faen!
Det må være spisst! Innhult! Gjør det spisst!
Kyss. Blodåra i nakken. Se på den jævla nakkeåra. Hasen.
Gratulerer med dagen, Stacey."
Det er ikke nok å bare være tynn.
Du vil være så tynn at vennene dine...
...uroer seg for deg.
Så tynn. Det ser forferdelig ut.
Lister seg rundt Gap Kids. "Jeg bruker barnestørrelse large, takk."
Jævla lårbein uten fett.
Ikke sant? Mr. Peanut Legs like foran deg.
Som en R. Crumb-tegneserie, men tynnere.
Spaserer rundt med stegosaurbaby-ryggrad.
Klær som henger som mose fra et piletre.
Et kragebein man kan servere suppe fra.
Så fornøyd!
Jeg liker kroppen min, men...
Alle har lyst til å forandre noe. Jeg ville ha skuldre
som var så skrøpelige og små, små fugleskuldre.
Har de i det hele tatt skuldre? Nei...
Det vil jeg ha, ingen skuldre. Jeg vil ha skuldre
der bh-stroppen bare faller ned.
Håret løst. "Å. Uff."
Menn elsker det. De blir gale. En stropp...
For det er en ting mindre de må gjøre.
Det er ikke min skyld at jeg liker det.
Man ser det i undertøysannonser. Dama på senga, bh-stropp.
Menn elsker sårbarhet. Det representerer det.
"Ikke jeg, jeg liker en sterk kvinne." Pisspreik. Sårbarhet.
"Hjelp meg. Åpne dette glasset." De elsker det.
Hva representerer bh-stroppen?
Du har ingen støtte. Puppene henger, du kan ikke løpe din vei. Ja!
Jeg vil ha det.
Jeg vil ha den beinstrukturen. Jeg vil ha de skuldrene.
Jeg vil se ut som piken på plakaten for Les Mis. Bare...
"Å, monsieur!"
Det er en fransk tiåring, men jeg vil ha de beina.
Menn elsker sårbarhet. Derfor er den tynne greia en greie.
Derfor ventes kvinner å være...
Ingen får barn når de er så stor. Derfor må vi være... Hagefest.
Den typen tynn.
Er kvinner tynne, er de uten næring,
da fryser de, forlater ikke huset, og stemmer ikke. Ja!
Derfor ser alle modeller sårbare ut.
Som om du avdekket en flyktning under et kumlokk.
"Gucci."
De elsker sårbarhet. Og vi gjør ting for å gjøre oss sårbare.
Sterke kvinner får beskjed om å tone det ned.
Menn skal bli tøffere. Menn får ikke være sårbare. Urettferdig.
Jeg kan ikke hjelpe dere, for jeg er jente og kan bare ta en kamp av gangen.
Vil du komme til meg senere og gråte, ska jegl...le av deg. Men, nei...
Men sterke kvinner må tone det ned.
Hvorfor går du med høye hæler? Så du ikke kan løpe fra angriperen din.
Bra.
Sotete øyesminke? Hvorfor skal man ha det?
Sminken moses inn i øyet ditt. Hvordan er det attraktivt?
Jeg har skjønt det. Sotete øyesminke gjør at du ser ut...?
Som om du har satt en pikk i halsen og grått. Bra.
Jeg tar ikke feil. Det er ikke sånt jeg pleier å si.
Det er ikke nok å være tynn!
Du må være avmagret, nesten utryddet.
Tynn som: "Hva skjer, tisper? Finn meg." Den typen tynn.
Kanskje det er kulturelt betinget.
Jeg kan bare snakke ut ifra hva jeg er.
Jeg er en øvre middelklasses hvit kvinne. Håper jeg dør sånn.
Det har vært forventet at vi skal være tynne i cirka 100 år.
Det har vært looken. Liksom... "Kom, ta deg litt te.
Ja, disse jeansene er høye. Det er ikke rart."
Vi liker den looken. Den er vanskelig å oppnå.
Noen kvinner dør av å prøve å bli tynn.
Og det er bare de siste 40 årene
at mørke kvinner og kvinner av andre etnisiteter fikk sin storhetstid
og gjort det sosialt akseptabelt, nei, attraktivt,
å ha kropp som en voksen kvinne.
Jennifer Lopez sto plutselig der med brontosaur-ræv, bare...
"Que paso?"
Og det ble attraktivt.
Når alle hadde en agenda i vår sosiale samtale,
ble det greit å si til hvite jenter, "Du er feit. Drep deg selv."
Mobbe oss på Facebook. Som hvit må livet være enkelt.
Jeg skal ikke lyve. Det er supert å være hvit. Men...
Det ble greit å si det fordi vi ikke er fyrige.
Hvite kvinner har ikke ild i seg. Ingen chilipepper her.
Inni her er en kule med Breyer's vaniljeiskrem.
Og vi tar imot. Sier kjæresten at du er feit,
sier du: "Unnskyld, Chad, ikke gå ut av kayaken.
Vi skal ha ettermiddagen sammen. Jeg tok med Jenga."
Vet du hvem har urokkelig selvtillit? Svarte kvinner.
Dere... Ja!
Du kan ikke si til ei søster at noe ikke funker. Hun tror deg ikke.
Si til en svart jente, "Jeg liker ikke de jeansene."
For det første, jeg utfordrer deg.
Hun vil ikke tvile. "Jeg liker ikke de jeansene."
Hun vil si: "Pisspreik. Jeg ser du titter."
Jenter, hvis dere vil ha respekt, må dere ta den. Det er 2016.
Vi må lære matte og naturfag, og droppe kroppsstyret.
Ikke la noen trekke deg ned. Kroppen er perfekt som den er.
Hvis du vil ha respekt,
må du gripe respekt, ikke forlange det. Det er noe helt annet.
Å gripe respekt ligger i handlinger.
Det er måten vi snakker om hverandre på.
Måten du snakker om deg selv på.
Er hele agendaen din å være seksuell og du roter seksualitet med styrke,
og prater om pulig og sex hele tiden,
og tror det er grunnen til at kvinner har makt, tar du helt feil.
Det kommer av hvordan du behandler deg selv. Ikke kall hverandre horer.
Ikke kall hverandre sklier.
For når du gjør det, tenker samfunnet: "Det er greit å snakke sånn til kvinner."
Du må lære opp folk. Vi må slutte å si "skammens tur".
Hva betyr skammens tur?
Jeg forstår ikke den. Jeg har aldri tatt en skammens tur.
Hva skulle det vært?
Skammens tur. Hva skal man skamme seg for?
Hvor ligger skammen i det at han og jeg gikk ut, drakk like mye vodka,
han ble for full til å få stå og sloknet,
og jeg brukte kortet hans til å kjøpe kinamat og stjal golfkøllene hans?
Skammens tur!
Vi fikk en sen start, vi må si smartere ting.
Fra nå av må vi inngå en pakt.
Fra nå av...
...vil jeg ikke høre noen kvinner
snakke om at de vil være... havfruer.
Det er dumt.
Og jeg prøver ikke å være kjip, men det skjer nok ikke.
Bokstavelig talt, du har ikke beinstrukturen.
Det som uroer meg er at det er voksne kvinner og ikke barn.
"Jeg vil ikke være voksen lenger. Jeg vil være havfrue."
Virkelighetsflukten som ligger i den setningen!
Vil du flytte ut i skogen og lage syltetøy, greit.
Du betaler i det minste skatt. Vil du være havfrue?
Alt du har oppnådd i livet bunner ut i at du blir
en oppdiktet knulledukke for en kåt sjømann. Vil du det?
Det er det havfruer er! Les en bok!
Jeg ser det ofte.
T-skjorter, ikke sant? "Jeg er en havfrue."
"Yo soy havfrue ."
"Je suis havfrue ."
La oss diskutere logistikken...
...bak det å være havfrue,
sånn at du har informasjonen.
Hvis og når jobbmuligheten åpenbarer seg
på LinkedIn...
...så kan du ta en informert avgjørelse.
Er du havfrue, sover du ikke.
Jenter bare: "Jeg elsker søvn." "Du får ingen. Kun svømming."
Du sluker Mountain Dew Code Red.
Ingen senger, men de har Mountain Dew Code Red.
Du er ei rusa, hvit, harry-havfrue som bare svømmer.
Og du har ikke finner. Du er halvt menneske.
Så du har bare tjukke armer, og kan bare svømme.
Hvis du slutter å svømme,
vil noe prøve å spise deg, knulle deg eller drepe deg.
Det er ikke ulikt det å være kvinne i byen. Så du bare svømmer.
Du svømmer hele dagen, så du blir ganske sulten.
Hvordan fanger du mat? Husk, du er halvt menneske.
Vi mangler dyrefanger-utstyr,
som klør og tentakler og lasere.
Vi har ikke sånne ting.
Vi har store hjerner. Jeg vet ikke hva du skal gjøre.
Kanskje prate en krabbe i hjel.
"Unnskyld meg.
Jeg har lyst til å ta hovedfag i psykologi og media. Unnskyld meg.
Unnskyld meg. Er du Kreps?"
Så nå er du sulten og sliten.
"Jeg bryr meg ikke, for jeg skal ligge på stranda som ei havfrue."
Nei. Sjømenn vil prøve å pule deg,
og japanere vil prøve å spise deg bare for moro skyld, ok?
Du svømmer rundt: "Jeg bryr meg ikke, for jeg har langt, flagrende hår."
Nei. Har du vært i havet noen gang?
Dere er ikke ved havet, men en innsjø.
Er du innsjø-havfrue? Er du halvt ørret? Drep deg selv.
Ferskvanns-havfrue?
Hva om du havner i den rare enden av genbassenget og blir halvt skilpadde?
Ingen hale, men halvt...
"Langt, flagrende havfruehår." Neppe.
Har du vært uti når det er bølger? Det blir ikke langt, flagrende hår.
Du vil ha én svær hav-dread.
Og den vil følge etter deg. En svær hav-lokk
som setter seg fast i propeller, og på ankere.
Havlus lever i din hav-dread
fordi det er et varmt, gjestfritt miljø.
Så er det fisk som spiser lusene.
Det er et helt maritimt økosystem koblet til hodet ditt.
Du drasser på det. Havlus knasker på hodebunnen.
Du må bli kvitt det. "Jeg skal klippe det av."
Fins ikke saks i havet.
Drit i hva Den lille havfruen sa, fordi hun lyver og hamstrer.
Hamstrer skit!
Vi overså det fordi hun var pen, men hun var superekkel.
Se på alt dette, er det ikke flott?
Det er en brukt tannbørste. Ikke putt den i...
Du kommer til å bli syk!
Du må kvitte deg med hav-dreaden, for den er farlig.
Du må få en fisk til å hjelpe deg.
Du må gjøre det de gjør i dyreriket. Hva må du?
Hvem her har studert marinbiologi? Hva må man gjøre?
Danne et symbiotisk forhold med et annet sjødyr.
Bra. Og få den fisken...
til å komme med fisketannen sin og sage av din hav-dread.
Det blir ikke pent. Men nå må den fisken få betaling.
Sånn funker symbiotiske forhold. Gjengjeldelse.
Hvordan skal du betale fisken? Du har ikke penger, skjell-pupper.
Jeg hater å måtte si det, men det eneste du har er fiskesex
og jeg vet ikke om du har vagina
fordi jeg er ikke iktyolog og jeg vet ikke hvordan fisk funker.
Jeg burde ha sjekket, men jeg prøver bare å fortelle vitser.
Og jeg gjør det ganske bra. Vet du hva fisk gjør? De bæsjer.
Du har en fiskerompe. Tenk på det. Så...
Så nå svømmer du rundt, sulten og sliten,
du har en teit sveis, du er litt sår, du bare...
"Jeg bryr meg ikke. Jeg skal være havfrue og svømme.
Fordi jeg skal svømme som en havfrue."
Husk hvordan havfruer angivelig, siden de ikke er ekte, svømmer.
De svømmer...
...som delfiner.
Hei, damer, elsker dere magetreningsdagen?
Vel, det er hele livet ditt!
"37. 38." Prøver å klare alle.
Hele eksistensen din er å være en R. Kelly-backupdanser.
Svømmer gjennom 90-tallet.
Så, du kan bli havfrue
eller så kan du få deg jobb foran en bruktbil-sjappe.
Ingen havfruer. Vi klarer bedre enn det.
Jeg er urolig for kvinner og menn, og for landet vårt.
Er noen andre virkelig bekymret for landet vårt?
Jeg er bekymret... Samtidig er jeg veldig stolt over å være amerikaner.
Jeg elsker landet mitt høyt og jeg vil dets beste.
Det er ikke tull. Jeg elsker å være amerikaner.
Det jeg er redd for...
Ikke så mye marerittene
som klorer på ytterdørene, politisk, utenriks, innenlands,
økonomisk, økologisk, samme det. Det jeg er redd for er at
min generasjon skal liksom være voksne og modne nå.
Jeg representerer millennials. Kanskje dere har sett Instagramen vår.
Ja, vi heier på oss selv. Vi er de verste.
Som min generasjons Lorax, må jeg si
at vi ikke ba om å bli bortskjemte.
Våre foreldre elsket oss og ga oss alt.
Det er jobben til generasjonen før,
å gi neste generasjon en bedre verden enn de hadde.
Jeg beklager til mine barnebarn for den radioaktive ballen av folie og Diet Coke
som de kommer til å arve av oss.
Det er det folka før deg gjør.
Jeg tror at berettigelsen begynte med besteforeldrene våre.
De var Den største generasjonen og det tror jeg på.
De ga uselvisk og de bygde dette landet.
Den ideen om USA som mange av oss savner.
Hvite folk. Det var forferdelig for resten.
Men generelt... Hovedpoengene, ikke sant?
Besteforeldrene dine måtte kjempe. De hadde ikke noe valg.
Bestefar måtte kjempe i andre verdenskrig.
Bestefar ble regelrett innkalt. Han hadde ikke noe valg.
Da han kom hjem fra krigen,
ønsket han seg bare familie, jobb, å være litt rasistisk
og leve den amerikanske drømmen, det er alt.
Han kjempet, han hadde rett til jobb. Det er ikke som dagens menn.
"Å, jeg vil loffe rundt Oregon og finne meg selv." Nei!
De får lov til å si det, for enten man liker dem eller ei,
er militæret vårt så flinke til å forsvare oss hver eneste dag.
Og jeg vet at TSA suger.
Men de gjør en så god jobb at du kan tenke på noe helt annet.
Liker du ikke krigen som er i gang nå, kan du unlike den på Facebook.
Du får lov til det.
Det var ingen felles innsats. Du trengte ikke å slåss.
Det var ingen dag vi samlet oss på bytorg
og kastet våre iPhones i sentrum så militæret kunne bruke skrapmetall.
"Droid? Ta den tilbake, din frik." Vi hadde ikke det.
Det er vanskelig å forestille seg en verden der du må ofre så mye
og å forstå hva våre besteforeldre gjorde, for nå er de gamle.
Når du tenker gammel, hva tenker du? Søt, ikke sant?
Besteforeldre er søte, for de er små, de krymper.
Ta dem opp, sett dem ned, liker det ikke, dryss vann, "Tørk det av meg."
Jo hvitere du er, jo større sjanse er det
for at du har funnet på et rart kattungeaktig kallenavn
til bestefaren din.
Det er ikke "bestefar" lenger. "Dette er min Nim-Nam."
"Dette er min Yippers."
"Dette er min Pip-Pop."
Pip-Pop gir faen. "Jeg var krigsfange i seks år.
Kall meg Pip-Pop, jeg har opplevd verre."
"Å, herregud, min Pip-Pop er så søt.
Å herregud, Pip-Pop er så søt, dere. På julaften, når Pip-Pop sovner,
liker vi å pynte ham med julesløyfer. Er ikke det morsomt? Rare Pip-Pop."
Pip-Pop har 53 bekreftede drap!
Ikke tro i et sekund
at Pip-Pop ikke husker at julesløyfa kan brukes rundt halsen din
for å få infoen han trenger ut av deg.
"Sitt, for faen, Colton, Caleb, Ashton, Crashton, Crandon,
hva enn hipster-navnet ditt er, sitt!"
Pip-Pop kom hjem fra krigen og de fikk foreldrene våre.
Våre foreldre kalles babyboomere fordi Pip-Pop kom hjem fra Normandie
og han bare: "Jeg er ikke død. Boom, Gladys, nå puler vi."
Og så...
Babyboomerne var første generasjon som fikk lov til å bli kunstnere.
Man måtte ikke jobbe i familiebedriften, man kunne ta dop,
rock'n'roll, man kunne dra og bli hva man ville i storbyen.
Babyboomerne fikk Generasjon X. Dem driter jeg i, jeg er en millennial.
Vi dukket opp, fikk pris for å puste og så oppfant vi Instagram.
Det som er sinnssykt med Instagram er dette.
Vi bruker emneknagger. Tidligere kjent som firkanttegnet.
Hun fikk en makeover.
Det som er rart med emneknagger er dette:
Jo flere emnknagger under et bilde postet på Instagram,
jo mindre sannsynlig at den siste har noe som helst å gjøre...
...med det bildet.
Har du mer enn fire knagger under bildet ditt,
er man vitne til den menneskelige tankegangens nedbrytelse.
Til slutt er det bare fri ordassosiasjon.
Masse folk på stranden, 4. juli, ok?
"Fy faen! #DenFjerdeTisper
#Fjerde #StrandDag #SDag
#SelvstendighetsDag #SelvstendigKvinne #Beyonce
#Velsignet #JegBetalerRegninger #BikiniKropp #StrandKropp
#AngåendeDetLivet #TrengerIkkeEnMann #VilIkkeHaEnMann #AldriHattEnMann
#ForÅHaMenneskeligeFølelser LikerJegÅDrikkeMittEgetHår"
Hva?
Si noe.
Snakker om?
Og fordi vi kritiserer kvinner
er vi slemme når de er stolte av kroppene sine på Instagram.
Vi tillater dem å poste bilder mens arbeid pågår.
"Fortsett." Om man noensinne skriver: "Bedre blir det ikke, se på meg!"
Så får de: "Din hore. Din selvopptatte tispe."
Så istedenfor å støtte kvinner og la dem føle stolthet,
må kvinner dekke stoltheten med villedende emneknagger.
Generasjonen med jenter som er stolte av kroppen står på badet sånn,
og istedenfor å skrive #SjekkKroppenMinJegErSåFornøyd,
så skriver hun #SjekkUtFugemassenPåDisseFlisene.
Hvem ser på det?
Jeg slo opp med kjæresten min for et par måneder siden.
La meg spørre: Har dere noensinne datet noen som er...så vakker...
...men så dum?
Merk at det er jentene som heier.
Gutta bare: "Ja, jeg tok henne med hit. Videre!
Jeg vil ikke krangle!"
Menn kan gjøre det. Kvinner kan egentlig ikke det.
Grunnen er ikke fordi mannfolk er noen kødder,
det har å gjøre med hvordan hjernen er koblet.
Menn stimuleres visuelt, kvinner cerebralt, dessverre.
Menn er visuelle. De må tiltrekkes av en kvinne
før de forstår hvor utrolig hun er på innsiden. De må være...
En fyr kan date en ispinne med parykk. Det har ikke noe å si.
Det er tøft, for man vil være feminist. "Jeg må ikke pynte meg for en mann."
Men det er det de tiltrekkes av. Bare litt.
Alle har en sånn venninne. "Jeg gjør frivillig arbeid,
og redder dyr, og er veldig snill." "Ja, men du er så stygg, så du må...
Bare børst håret!
Hva som helst! Én tann."
Du må ikke å ha det der ute.
Han ser ikke personligheten din fra andre siden av rommet.
Ingen mann har gjort det.
Ingen mann har sett en dame som sitter der og knasker
med ei gjelle...
...og gått bort og sagt: "Du er dritstygg, men du ser ut som
du kanskje liker Tom Clancy, lett brystvortekos og grillmat. Sant?"
Kvinner gjør ting for å se tiltrekkende ut.
Selv om du ikke prøver så hardt, gjør vi alt for menns oppmerksomhet.
Glinsende hår. Hvorfor? Det gjør at du ser fruktbar ut. Takk, Pantene.
Derfor. Hvorfor ellers ha glinsende hår?
Du prøver jo ikke å reflektere billykter når du er ute og løper.
Store øyne. "Leppene ser ut som en vagina og puppene ser ut som en rumpe
og rumpa ser ut som pupper. Jeg er Fru Potethode. Parr deg med meg!"
Lik det eller ei, jeg tar ikke feil.
Kvinner stimuleres cerebralt.
Derfor sier vi at det viktigste ved en mann er samtalen.
"En jeg kan snakke med. En som er morsom."
Jeg har datet rennestensnisser som var morsomme og smarte.
"Jeg vil bare snakke med ham. Det er sexy.
Jeg vil ha noen jeg kan snakke til. Mot. Bare sitt der og pust."
Vi trenger den samtale. Vi må kunne snakke sammen.
Og det er noe vi trenger, men blir refset for.
Har noen blitt kalt "skravlekjerring"? Av en idiot, men likevel?
"Jenter som bare babler. Hun vil prate høl i huet ditt.
Noen kråser i et hønsehus." Ingen sier det...
Det betyr at kyllingen allerede er død.
Kvinner refses for å snakke for mye.
Grunnen til at kvinner prater går tusenvis av år tilbake.
Grunnen til at kvinner har en forkjærlighet for å prate...
...er at da menn dro ut for å jakte og slåss, og skaffe dyr,
også kjent som jakt...
"Gå og hent et dyr." Så ble kvinnene igjen hjemme...
...og vi oppdro barna og lagde mat.
Og siden verden ikke var en greie ennå,
utvekslet vi overlevelseshemmeligheter.
Vi fortalte hverandre: "Ikke spis de bærene,
det vil få din manns pikk til å falle av."
"Ikke tørk med det bladet, mine studier viser at det skader vaginaen."
Man måtte veksle info for å holde stammen i live.
Det har sunket til: "Hvilken lipglossfarge?"
Men det er utveksling av informasjon. Jenter samler og så deler.
Så gutter, når vi prater og det plager dere,
vit at vi prøver å unngå at pikken deres faller av!
Det er det vi gjør.
Vi prøver å hjelpe dere!
Passe på at dere overlever!
Ingenting galt med det. Jeg er feminist, jeg skal si det.
Damene må få vite dette. Dere syns kanskje det er ubehagelig.
Mange kvinner sier: "Jeg elsker å være kvinne, men jeg er ikke feminist."
Hva er du, en hest? Hva er alternativene?
La meg si det i klartekst...
for mennene og damene som ikke forstår helt.
Å være feminist betyr å ønske rettvis behandling.
Det skal være likt, verken mer eller mindre. Kanskje litt mer.
Det skal være likt. Mange kvinner misliker å si at de er feminister
for de syns ikke det virker tiltrekkende. Det i seg selv er jo et problem.
For menn tenker negativt om feminister.
De ser for seg en tøff kjerring med tre hår på haka og buksedress,
"Jeg skal sparke deg i pikken og ta jobben din!" Det er ikke det vi vil.
Vi vil bare ha det likt.
Skal vi være feminister, må vi starte med noe moro.
Lønnsgapet, det må bort.
Vi kan begynne med noe alle vil jobbe med. Ja, sikkert.
Vi starter med porno.
For selv om du er kvinne og elsker å være pornostjerne,
må du fortsatt ta imot i tre timer,
og få betalt 30 % mindre, og han får faktisk komme.
Så vi må lage litt feministporno.
Få se en pornofilm der ei dame sparker ned døren...
"Hvem vil slikke den? Stå i kø! Kom igjen!"
Kom igjen!
Neste! Kom igjen!
Slå din beste tid. Kom igjen!"
Det er så ekkelt.
Jeg pleier ikke å si sånt. Så ekkelt.
Alle damene jubler, for i teorien gir det kvinner makt.
Men i praksis, forferdelig.
Det hadde vært forferdelig. Ingen kvinne kunne tålt...
Halvveis gjennom den andre fyren ville vi sagt: "Ok!
Den er følsom! Jeg trenger et minutt!
Jeg trenger et minutt!
Ikke klem meg. Jeg er ikke sint, jeg trenger bare...
Kan du ikke bestille en pizza? Jeg slår på Pinterest."
Jeg vil stille damene i salen et spørsmål.
Et veldig ekte spørsmål.
Har dere noensinne...
Har dere noensinne hatt sex med kjæresten
og det er ikke så bra, åpenbart, og så plutselig,
og så begynner dere å bli skikkelig opphisset?
Ikke av fysisk stimuli,
men fordi dere mentalt er...
"Dette er snart ferdig.
Og når det er ferdig skal vi til bondemarkedet!"
Planlegger hele dagen.
Gutter, dere må passe på at hodet hennes er med,
beklager ordspillet, eller, nei, forresten.
Jeg tror ikke vi hører hverandre nok som motsatte kjønn.
Menn tror at fordi hun lager lyder de har hørt i filmer, så nyter hun det.
Mens kvinner bare: "Jeg lager lyder, kan vi bli ferdige?"
Bryr du deg om jenta, må du sørge for at hun får det hun vil.
Og jenter, det beste dere kan gjøre om dere har super sex...
Det beste dere kan gjøre når sexen er over er...
...å ikke snakke til ham.
Høres forferdelig ut. Det gagner deg.
Det er ikke din kjæreste som ligger ved siden av deg.
Det er et skall av en mann...
Tømt for kroppsvæsker.
Ute av stand til å gi deg svaret du fortjener.
Jeg skjønner det. Du har hatt sex, du føler deg bra, oksytosin flyter.
Du har nettopp hatt et menneske inni deg...
Du elsker ham og vil snakke om fremtiden.
Han klarer det ikke.
Du ser på ham og spør: "Hva tenker du på?" Han ligger som støv.
Gi ham en Gatorade, gi ham tid.
Han kan ikke svare deg. "Hva tenker du på?"
Han vil aldri, aldri svare: "Deg i en brudekjole."
Men om dere elsker dama, gutter, må dere prate med henne.
Hun er der borte. Dere tenker: "Jeg er utrolig. Hun elsker det nok."
Og vi er der nede: "Lurer på om det er lavendelsesong."
Fortsatt der bak.
"Siri, er lavendel..."
"Ringer mammas mobil."
"Nei, Siri!"
"Nei!" Klikk.
Moralen i historien er at jeg var i et forhold
og jeg var ikke lykkelig, så jeg forlot forholdet.
Jeg mener ikke at du bør forlate den du er med.
Jeg mener at om du ikke er lykkelig,
er det ingen grunn til å bli av frykt for å være alene.
Vi liker å skremme kvinner.
Det fins nok menn som føler det samme.
Men vi liker å skremme damer når de er single, og være slemme.
Vi stempler dem. Vi sier slemme ting til dem.
Hun er gammel jomfru. Peppermø.
Veldig opptatt av dyrevelferd. Vi bruker sånne navn.
Vi liker å forhøre dem. Som om noe er galt.
"Hvorfor er du singel?" "For han siste var en kødd og jeg er ikke dum."
Det er derfor du gjør det.
Ingen våkner opp gift.
Ingen er født som forlovet til noen.
Vi må være snillere mot kvinner og slutte med sånt.
Og vi er frekke nok til å ha blader,
selvhjelpsbøker, artikler, som alle spør:
"Du er singel. Hva nå?"
Hva menes med det? Nå barberer jeg et øyebryn og lever med ulver.
Hva mener du: "Hva nå?"
Jeg har huslån. Drit i damer, skaff penger!
Det er så dumt.
Jeg blir opprørt over at kvinner bruker så mye tid og energi
på å mentalt piske seg selv for å være single,
og forandre seg, og prøve å få tak i en fyr.
Menn trenger ikke å gjøre det. De kan slappe av
fordi de ikke har egg. Det er ingen artikler i GQ som sier:
"Du er singel. Hva nå?" Det fins ikke.
Svaret ville alltid vært, "Jeg kan runke hvor jeg vil. Ingen plager meg.
#Sandwich."
Jeg har reist det siste året, hatt mye tid for meg selv.
Mer tid til research.
Jeg gjør ikke researh.
Jeg ser bare på TV.
Jeg har på labfrakk så jeg kan skrive det av på skatten.
Før vi er ferdige her, før vi avslutter denne TED Talk...
Er det noen her som ser på Shark Tank?
Så...
Det eneste jeg ønsker meg,
er en liveepisode av Shark Tank.
Det er det jeg ønsker. En liveepisode.
Det er et realityshow.
Men man legger merke til at det er redigert og produsert,
og det som irriterer meg...
er at entreprenørenes presentasjoner er for perfekte.
Det er ingen blod og svette. Det minner om et skoleskuespill.
"De innfødte kaller det mais. Vi har det på flaske." Det vil jeg ikke se.
Jeg vil se deg kødde det til.
Jeg vil se deg snuble. Kanskje glemme ordene.
Kanskje knekke en tann. Jeg vil se deg falle i grus foran meg.
Kun da vil jeg tolerere at du reiser deg arrogant fra asken.
Det er sånn man burde innta amerikansk reality-tv.
Skadefryden når man ser noen drite på seg på tv.
Så kan man bygge dem opp igjen. Det er det vi vil se.
Dette er kvegbønder fra Iowa
og foran kameraet blir de plutselig Winston Churchill?
Jeg kjøper det ikke, greit?
Jobben min er å snakke og til og med jeg gjør feil,
så det er ikke mulig at disse to køddene fra ASU
med en ny vri på småkaker... Det er ikke mulig!
Snakker uten feil.
Det er tre kvinnetyper de liker å ha på Shark Tank.
De elsker å ha mødre, fordi de fleste av oss har mødre.
Det som er sprøtt og skummelt
er at alle mødrene på Shark Tank
har nøyaktig samme stemme.
Litt Stepford-aktig.
De høres alle sånn ut.
"Hei, Sharks. Jeg er Nancy fra Laguna Niguel
og jeg har oppdaget en ny måte å få barn til å spise blåbær på."
Så har de veldig smarte kvinner. Geniale kvinner.
Men jo smartere kvinnen er, jo lengre er etternavnet hennes.
De har etternavn med bindestrek. Jeg hater etternavn med bindestrek.
Er du her og har etternavn med bindestrek, kutt det i to!
Ok? Du er ikke en spansk kongelig. Kutt!
Jeg bryr meg så vidt om fornavnet ditt.
For ikke å nevne hele din tvilsomme arv. Har du etternavn med bindestrek,
tenker jeg bare at mamma var en stor, sterk lesbe
som ikke ville gi fra seg arven sin.
Så hun giftet seg motvillig med din far. De har separate senger
og er kvinnesaksprofessorer ved Wellesley.
Det er så mye informasjon.
Jeg prøver å lytte til deg og din verdivurdering,
og du lister opp telefonboka, "Hei, Sharks.
Jeg heter Michelle-Lida-Julia Freeman-Cereal."
"Jeg er Rebecca-Lynn-Stacey Fitzgerald-Yang.
Og sammen høres vi ut som fem menn."
Det er bare mye informasjon.
Er dere oppfinnere eller et advokatfirma? Hva er dette?
I den siste kategorien,
lekekategorien, har vi de sexy damene.
Ikke attraktive. Ikke søte.
Deilige. Tenner, brunfarge, pupper, hår. "Sharks!"
Noen ganger har de smarte kvinner på showet.
Det virker som om jo deiligere dame, jo dummere produkt.
Jeg tror at de gjør det for å holde oss i sjakk.
Men ofte har damenes produkter noe med to kategorier å gjøre.
Enten med å holde styr på kvinneligheten din.
"Det er et deksel man skjuler vaginaen med så ingen vet du har en."
Gå gjennom arbeidsplassen uten problemer.
Eller et produkt som er så dumt at det bare vil bekrefte
alle forutinntatte meninger man har om kvinnelig intelligens.
Som: "Sharks, det er en dusjhette som du kan ha på mens du lager mat
sånn at håret ikke lukter vondt!"
Du satte oss tilbake minst en uke med den dritten, Lexi.
Men det er jo den jeg har lyst å se live.
Den deilige.
Fordi jeg tror at det å se en tiltrekkende kvinne
mentalt rakne...
...på nasjonal tv er grunnen til at vi alle ser på reality-tv.
"Nå kommer to søstre fra Scottsdale i Arizona
men en ny vri på popkorn."
Riste, riste.
"Hei, Sharks! Jeg heter Madison."
De heter alltid Madison, ikke sant?
"Og dette er søsteren min, Michaela."
Alltid Michaela. Faen meg åpenbart.
"Og sammen, er vi oppfinnerne, skaperne
og direktørene av...
Stå med ryggen din mot min.
...direktørene av...
Sett den jævla ryggen din mot min.
Hva faen er det du driver med?
Vi gjør dette, så tar vi produktet?
Å, guri-faens-malla! Vi har ikke tatt produktet ennå.
Vi kan ikke starte om. Det er det det lyset betyr.
Det er faen meg live, tispe. Ja!
Vi kan ikke... Kan vi starte om?" "Nei." "Jeg har ingenting."
"Herregud, jeg skriker ikke til deg!
Jeg skriker ikke til deg. Jeg tar ikke oppmerksomheten!
Ikke gjør dette! Det er live-tv! Jeg tar ikke oppmerksomheten!
Du får det til å handle om at jeg får det til å handle om at du...
Jeg prøver å få til... Å, herregud.
Ok. Bare bli der. Jeg gjør det. Jeg gjør det. Bare bli der.
Det er greit. Jeg tar meg av det. Bli der, din jævla sinke.
Ok, her om dagen
satt søstera mi og jeg hjemme og spiste popkorn og gråt,
og vi nådde bunnen av posen.
Og, rist, rist, rist, hva var igjen på bunn?
Alle de upoppede kornene.
Det var da søstera mi og jeg bestemte at vi skulle...
Sett den jævla ryggen din...
...mot min. Sett den jævla ryggen din mot min!
Hva faen er det du gjør? Jeg prøver... Nei!
Du gjør faen ikke dette mot meg igjen!
Jeg prøver å holde familien samlet! Forstår du ikke det?
Nei, dette handler ikke om meg!
Jeg prøver å hjelpe! Dette er ikke som da pappa døde!
Du oppfører deg som en tispe! Jeg prøver å holde familien...
Hun gjør dette hver gang!
Alle får vite at du er en forpult...
Jeg flørtet ikke med mannen din! Du er så jævla usikker!
Bare fordi jeg lå med typen din på highschool og han var homse!
Nei, det var ikke din skyld! Samma faen!
Han ville snakke om bursdagen din
sånn at jævla Michaela kunne fylle 40 for tredje gang!
Du er ei jævla tispe! Jeg trenger et minutt!
Jeg trenger et jævla minutt! Jeg trenger...
Jeg trenger et Madison-minutt! Vent!
Jeg har det faen meg bra!
Vi gjør dette nå, for faen! Vil du gå?
Pokker. Jeg bryr meg ikke. Jeg prøver....
Jeg er ikke... Jeg kan ikke. Hvorfor blør veggene? Jeg klarer ikke dette.
Jeg klarer faen meg ikke dette.
Du... Jeg dreit. Jeg dreit i buksa mine.
Det er ikke dritt. Det er blod! Det er blod, ditt jævla monster!
Jeg prøver... Jeg klarer ikke... Nei. Jeg holder meg samlet.
Jeg er den stabile! Jeg holder meg... Jeg holder ikke på...
Jeg roper ikke!
Hæ? Hva? Ja, det er utslett. Det skjer.
Det skjer hver gang du åpner den jævla horemunnen din!
Og jeg prøver...
Jeg er en god feminist. Jeg skulle ikke ha sagt det. Beklager!
Beklager! Brunfargen min drypper av.
Jeg er ikke...
Jeg er ikke... Jeg roper ikke!
Jeg bruker...
Jeg bruker ordforrådet
som Dr Goldstein sa vi skulle bruke.
Jeg ber om...
...at du....
...hører...mitt...
...ønske...om å kommunisere...
...på en åpen måte...
...og sett den jævla ryggen din mot min!
Hun ødelegger det! Hun ødelegger alt!
Hun ødelegger det. Dette er stort.
Vi la alt i... Vi la alt i dette selskapet!"
Gjorde dere virkelig det?" "Nei, men mora mi gjorde."
Jeg prøver å være sterk. Alle stoler på meg
fordi vi brukte alle pengene på vårt første selskap og det gikk i dass."
"Hva var ditt første selskap?" "Jeg skal fortelle.
Jeg skal fortelle dem det og du vil se ut
som den psykotiske tispa du er. Alle får vite det...
Jeg skal si det foran kamera. Er kameraet fortsatt på? Bra.
Faen ta deg.
Husker dere da...
Faen, det sitter fast i nesa mi.
Husker dere da landet vårt opplevde nedgangstider,
og alle mistet hjemmene sine og alle pengene?
Søstera mi og jeg, istedenfor å spare penger eller studere,
skulle vi gjøre det alle andre jenter uten etterspurte ferdigheter gjorde. Vi...
...startet et cupcake-selskap.
Jeg vet ikke om dere så at under nedgangstidene,
så var det en jævla oppsving i konfektindustrien!
Fordi man trenger ikke en mastergrad i rakettforskning
for å kunne drite ut en helt grei cupcake.
Og det er ingen som sier nei takk til en cupcake.
Folk bruker sin siste dollar. De sier ikke nei.
"En cupcake. Dagen min er ok i et minutt."
Vi fôret folk med disse cupcakene,
og de holdt på å miste huset,
og var uten jobb, og vi matet deprimerte folk med cupcakes.
Det er vitenskapelig bevist at fedme og depresjon
hører sammen. Vi matet systemets buk
fra innsiden og tjente på det.
Folk trengte svar. De trengte en mulighet for å få kreditt,
ikke smørkrem... Sett den jævla ryggen din mot min! Herregud, Michaela,
ødelegger du dette for meg, puler jeg mannen din!
Drit i det! Kutt! Jeg burde ha vært havfrue!"